Subtitles downloaded from Podnapisi.NET
Pí a jeho život
titulky přeložil Dadel (s použitím jmen z knižního překladu)
- Takže vy jste vyrostl v ZOO? - Narodil jsem se a vyrůstal...
...v Puduččéri, což je ve francouzské části Indie.
ZOO patřila mému otci.
A mě přivedl na svět jeden herpetolog,
který tam byl ošetřovat varana bengálského.
Matka i já jsme byli v pořádku,
ale ten ubohý ještěr utekl,
a byl ušlapán polekaným kasuárem.
To je karma.
Cesty boží.
To je ale příběh.
Myslel jsem, že váš otec je matematik, kvůli vašemu jménu.
Ale vůbec ne. Pojmenovali mě podle bazénu.
To existuje bazén s názvem "Pí"?
Víte, můj strýc Francis se narodil s vodou v plicích.
Doktor ho chytil za kotníky a roztočil, aby tu vodu dostal ven.
A kvůli tomu má široký hrudník a hubené nohy,
což z něj udělalo skvělého plavce.
On je váš strýc? Říkal, že je přítel vašeho otce.
Je to můj "čestný strýc". Říkám mu " Mámádží".
Nejlepší přítel mého otce a můj plavecký guru.
Chodil jsem 3x týdně do bazénu v Ášramu.
Jeho lekce mi jednoho dne zachránily život.
Jeden doušek vody tě nezabije,
ale panika ano.
Nezapomeň dýchat, nesmíš zadržovat dech.
Hodný kluk.
Snad vám nevadí vegetariánské jídlo.
Ne, vůbec ne.
- A vaše jméno? - Co?
Chystal jste se mi říct, jak jste přišel ke svému jménu.
Dostal jsem ho na základě něčeho, co Mámádží řekl mému otci.
Víte, většina cestovatelů sbírá
pohlednice nebo hrníčky,
ale ne Mámádží.
Mámádží sbíral bazény.
Zaplaval si v každém bazénu, na který narazil.
Jednou Mámádží řekl otci, že ze všech bazénů na světě
je veřejná plovárna v Paříži nejhezčí ze všech.
Voda tam byla tak čistá,
že jste si z ní mohli vařit kávu.
Pouhých pár temp změnilo jeho život.
Než jsem se narodil, řekl:
"Jestli chceš, aby tvůj syn měl čistou duši...
...musíš ho jednou vzít do bazénu Piscine Molitor"
Nikdy jsem nepochopil, proč si to otec vzal tolik k srdci.
Ale udělal to.
Pojmenoval mě "Piscine Molitor Patél".
Jen si to představte, vysvětlovat takové jméno.
Bylo mi sotva jedenáct,
když... - Hej, Pičíne!
Ty zrovna chčiješ, co?
Hele, on právě chčije.
Mé jméno se rázem z elegantního francouzského bazénu změnilo...
...ve smradlavou indickou latrínu.
Už jsem byl pořád "Pičín".
Školní dvůr není záchod, Pičíne.
I učitelé to začali říkat, ovšem že ne úmyslně.
Takže...
Co se stane, když se plyn uvolní moc rychle?
Pičíne?
On řekl Pičíne!
Přestaňte!
Když jsem přestoupil na střední školu,
byl jsem už připraven.
Tady, pane!
Piscine Patél.
Dobré ráno!
Jmenuji se "Piscine Molitor Patél".
Známý jako:
"Pí"
16. písmeno řecké abecedy.
Používá se i v matematice, a udává poměr...
obvodu kružnice k jejímu průměru.
Je to číslo iracionální a nekonečné,
a obvykle se zkracuje na tři číslice:
3,14
Pí.
Velmi působivé...Pí.
Posaď se.
A odteď jste byl Pí?
Ne tak docela.
Dobrej pokus, Pičíne.
Ale ještě jsem měl před sebou celý den.
Dalším předmětem byla francouzština.
Je m'appelle "Piscine Molitor Patél",
Dit: "Pí.
Pak zeměpis.
Toto je prvních 20 desetinných míst čísla Pí.
Posledním předmětem dne byla matematika.
Pomalu, pomalu...
5-8-5-8...
On to fakt umí!
Na konci dne jsem byl "Pí Patél", školní legenda.
Mámádží říkal, že jste legendou i mezi námořníky.
Byl jste tam úplně sám...
Já ani neumím ovládat loď.
A nebyl jsem sám, byl se mnou Richard Parker.
Richard Parker?
Mámádží mi neřekl všechno,
jen že vás mám vyhledat, až se vrátím do Montrealu.
Tak co jste dělal v Puduččéri?
Psal jsem román.
Mimochodem, vaše první kniha se mi líbila.
Takže ta kniha se odehrává v Indii?
Ne, v Portugalsku. Ale v Indii se žije levněji.
Těším se, až si ji přečtu.
To nepůjde.
Já ji vyhodil...
Dva roky jsem se snažil přivést tu věc k životu, a pak...
jednoho dne zakašlala a umřela.
To je mi líto.
Takže jsem jednoho odpoledne seděl v kavárně v Puduččéri,
a ten starý pán vedle u stolu
se mnou navázal konverzaci.
Jo, to Mámádží dělá.
Když jsem mu řekl, že píšu knihu, on na to:
"Takže Kanaďan v Indii,
co hledá příběhy? Poslouchejte:
Znám jednoho Inda v Kanadě,
ten zná jeden neuvěřitelný příběh.
To je osud, vy dva se musíte setkat".
O Richardu Parkerovi jsem už roky nemluvil.
Co vám Mámádží řekl?
Že znáte příběh, který mě přiměje věřit v Boha.
To by řekl i o dobrém jídlu.
Pokud jde o Boha, můžu vám jen říct svůj příběh.
A vy se sám rozhodnete, v co uvěříte.
Dobrá.
Tak uvidíme... kde mám začít?
Puduččéri.
Taková francouzská riviéra v Indii.
Ve čtvrti u pobřeží...
si připadáte jako na jihu Francie.
O pár bloků dál do vnitrozemí je kanál.
A hned za ním je už indické Puduččéri.
A muslimská čtvrť je směrem na západ.
Když nám Francouzi v roce 1954 Puduččéri vrátili,
vedení města rozhodlo, že je třeba to nějak oslavit.
Můj otec byl chytrý obchodník,
a dostal nápad.
Provozoval hotel, a rozhodl se místní...
botanickou zahradu předělat na zoologickou.
Moje matka pracovala v té zahradě jako botanička.
Seznámili se, vzali se,
a o rok později se narodil můj bratr Ravi.
Já se narodil dva roky poté.
To zní magicky, vyrůstat...
Amen.
Dejme se do jídla.
Nevěděl jsem, že hinduisté říkají "Amen".
Katoličtí hinduisté ano.
Katoličtí hinduisté?
My se cítíme vinni před stovkami bohů, ne jen před jedním.
Ale hinduista jste především.
Nikdo z nás nezná boha, dokud nás s ním někdo neseznámí.
Nejprve jsem byl seznámen s bohem jako hinduista.
V hinduismu je 33 milionů bohů.
Jak bych jich mohl alespoň pár neznat?
Nejdřív jsem poznal Krišnu.
Jašoda jednou obvinila malého Krišnu, že jí hlínu.
"Ty ty, uličníku, to nedělej."
Ale on to nedělal!
Přesně to jí řekl.
"Já jsem nejedl hlínu!"
Jašoda řekla: "Ne? Tak tedy...
"Otevři pusu."
Tak Krišna otevřel pusu.
A co myslíš, že Jašoda spatřila?
Co?
V Krišnových ústech spatřila celý vesmír.
Bohové byli mí superhrdinové.
Hanumán, opičí bůh.
Uzvedl celou horu, aby zachránil svého přítele Lakšmanu.
Ganéša se sloní hlavou.
Riskoval život, aby bránil čest své matky Parvati.
Višnu, nejvyšší bytost.
Zdroj všehomíra.
Spící Višnu pluje po bezbřehých kosmických oceánech.
A my jsme součástí jeho snů.
Je to jen atrakce.
Ať vás ty povídačky neobalamutí.
Děti, náboženství je temnota.
Můj drahý otec se považoval za součást Nové Indie.
Když byl malý, měl obrnu.
Ležel v posteli, trpěl bolestí, a přemítal, kde je Bůh?
Ale Bůh ho nezachránil. Lékařská věda ano.
Moje matka si taky myslela,
že naše rodina je součástí Nové Indie.
Dokud se nedozvěděla, že její rodiče
považují jejího ženicha za podřadného.
Náboženství bylo jejím jediným pojítkem k minulosti.
Krista jsem poznal v horách, když mi bylo dvanáct.
Navštívili jsme příbuzné, co pěstují čaj v Munaru.
Třetího dne jsme se Ravi a já strašně nudili.
Tyhle dvě rupie budou tvoje,
když půjdeš tamhle do kostela a vypiješ svěcenou vodu.
Ty musíš mít žízeň.
Tady.
Přinesl jsem ti tohle.
Proč by Bůh tohle dělal?
Proč by poslal svého syna trpět
za hříchy obyčejných lidí?
Protože Bůh nás miluje.
Bůh ho učinil přístupného nám, lidem, abychom mu porozuměli.
Nemůžeme porozumět Bohu ani jeho dokonalosti.
Ale můžemu porozumět jeho synovi,
a jeho utrpení, jako bychom byli bratři.
To nedávalo žádný smysl.
Obětovat nevinného, aby odčinil hříchy vinných?
Copak to je nějaká láska?
Ale toho syna jsem nemohl dostat z hlavy.
Když je Bůh tak dokonalý a my ne,
proč by vytvářel tohle všechno?
K čemu nás vůbec potřebuje?
Vše, co potřebuješ vědět, je, že nás miluje.
Bůh tak miluje tento svět, že se vzdal svého syna.
Čím déle jsem kněze poslouchal, tím víc jsem měl toho božího syna rád.
Děkuji ti, Višnu, že jsi mě seznámil s Kristem.
K víře jsem přišel díky hinduismu,
a boží lásku jsem našel díky Kristovi.
Ale Bůh se mnou ještě neskončil.
Cesty boží jsou nevyzpytatelné.
Takže se mi Bůh představil znovu.
Tentokrát se jmenoval Alláh.
Moje arabština nikdy za moc nestála.
Ale zvuk těch slov mě přibližoval Bohu.
Prováděním "salátu" se země, které jsem se dotkl, stala svatou,
a zažíval jsem pocity klidu a bratrství.
Tohle jehněčí je výborné.
Nejlepší jídlo na stole.
O to jste přišli.
Už ti stačí konvertovat ke třem dalším náboženstvím,
a budeš mít svátek každý den.
Poputuješ letos do Mekky, Svámí Ježíši?
Nebo do Říma, kde budeš korunován jako papež Píus?
Nech toho, Ravi.
Ty máš rád kriket, a Pí má zase své zájmy.
Ne, Gito, Ravi má pravdu.
Nemůžeš následovat tři náboženství zároveň, Piscine.
Proč ne?
Protože věřit ve všechno najednou
je jako kdybys nevěřil v nic.
Je ještě mladý, Santoši. Stále ještě hledá cestu.
A jak má najít cestu, když si nevybral směr?
Proč místo přebíhání od jednoho náboženství k druhému...
nezačneš s rozumem?
Za 100 let nás věda
přiblížila blíž k pochopení vesmíru,
než náboženství za celých 10 000 let.
To je pravda.
Tvůj otec má pravdu.
Věda nás naučí, co je tam venku,
ale ne, co je tady uvnitř.
Jo, někdo jí maso, někdo zeleninu.
Nečekám, že všichni budeme vědět všechno.
Raději když budeš věřit v něco, s čím nesouhasím,
než když budeš všechno slepě přijímat.
Ale musíš myslet racionálně.
Rozumíš?
Dobře.
Chtěl bych být pokřtěn.
Takže jste křesťan a muslim.
A hinduista.
- A určitě i žid, co?
Vyučuji na univerzitě kabalu.
A proč ne? Víra je dům s mnoha okny.
A s žádným místem pro pochyby?
Se spoustou, na každém patře.
Pochyby jsou užitečné.
Udržují víru při životě.
Sílu své víry poznáte, jen když ji podrobíte zkoušce.
Neměli bychom sem chodit sami.
Neboj se.
Viděl jsem ho to dělat snad tisíckrát.
Chci se seznámit s naším novým tygrem.
Pí!
Haló? Richarde Parkere?
Tygr?
Richard Parker byl tygr?
Ano, jeho jméno je úřední chyba.
Lovec ho chytil, když pil z potoka,
a pojmenoval ho "Bumbálek".
Když Bumbálek vyrostl, prodal ho do naší ZOO.
Ale jména se na úředních lejstrech prohodila.
Lovec byl uveden jako Bumbálek, a tygr jako Richard Parker.
Smáli jsme se tomu.
Ale to jméno už mu zůstalo.
Pojďme pryč.
Než uděláme průšvih.
Chci ho vidět zblízka.
Nejsi ošetřovatel!
Pojď!
Tady, Richarde Parkere,
to je pro tebe.
Ne!
Na cos myslel?
Zbláznil ses?
Kdo ti dovolil sem jít?
Ty nedbáš na nic, co jsem tě kdy učil!
Chtěl jsem ho jen pozdravit.
Myslíš, že je to tvůj kamarád?
Je to zvíře, ne kamarád na hraní!
Zvířata mají duši,
viděl jsem to v jejich očích.
Sežeň Selvama.
Jste si jist? Pí je ještě malý.
Udělej to!
Zvířata nemyslí jako my.
Lidi, co na to zapomínají, skončí sežraní.
Ten tygr není tvůj kamarád.
Když se mu díváš do očí,
vidíš jen odraz svých vlastních emocí,
nic jiného.
Jsi hloupý! Měl by ses omluvit.
Co jsi provedl, Piscine?
Nevíš, co tvůj otec říkal o chození sem?
Omlouvám se.
Co to chystáš?
To je mezi otcem a synem!
Už se omluvil. Tohle ho vyděsí k smrti.
Vyděsí? Ten kluk mohl přijít o ruku!
Je to jen chlapec.
Bude mužem dřív než si myslíš!
Chci, aby na tuhle lekci nezapomněl!
... a země byla uvedena do stavu nouze. Dle tohoto nařízení,
státy Gudžarát a Tamilnádu budou podřízeny centrální vládě...
Po otcově lekci se věci změnily.
Svět ztratil část svého kouzla.
Škola byla nuda, jen samá fakta, poučky a slovíčka.
Slova a obrazce, jedno za druhým, bez konce.
Stejně jako má iracionální přezdívka.
Byl jsem neklidný,
hledal jsm něco, co vrátí mému životu smysl.
A pak jsem potkal Anandi.
Matka chtěla, ať studuji hudbu.
A učitel jednoho dne dostal chřipku.
Zaskakoval jsem za něj a bubnoval na hodině tance.
Ne!
Jak chcete vyjádřit...
svou lásku k Bohu skrze tanec, když se nesoustředíte.
Musíte cítit zem pod vašima nohama,
a upřete pohled na horizont.
Ať duchovní energie proudí skrz vás, a ven do světa,
skrz "abhinaju".
Anandi, běž dopředu a veď ostatní.
Proč mě sleduješ?
Cože?
Sleduješ mě.
Co znamená tohle?
Při tanci, začala jsi s "batanka",
což znamená "les".
Pak jsi udělala...udělala...
"sanputa" ,což znamená "něco, co je skryto".
A pak jsi udělala... tohle.
A pak jsi udělala "čatura".
Ale úplně na konci, jsi udělala tohle.
Žádná z ostatních tanečnic to neudělala.
Co jsi tím myslela? Bůh lásky se skrývá v lese?
Ne, to znamená "lotosový květ".
Lotosové květy se skrývají v lese?
Proč by se lotosový květ skrýval v lese?
A tohle je Richard Parker.
Nejúžasnější zvíře, jaké jsme tu kdy měli.
Podívej se, jak otáčí hlavou.
Předvádí se, jako tanečnice.
Ne, něco zaslechl.
Vidíš? Poslouchá.
Už jsme to párkrát probírali.
Rozumíš?
Pí!
Pardon, ty jsi měl...
Starost.
O svou rodinu.
Naše zvířata mají větší cenu v zahraničí než v Indii.
Když nám radnice zastaví dotace, tak nevím, co s námi bude.
Takže to musíme udělat.
Rozumíte mi?
Pardon, o čem to mluvíme?
Odjíždíme z Indie.
Co?
Prodáváme ZOO.
ZOO není naše, půda patří městu.
Ale zvířata ano.
Když je prodáme, budeme mít dost peněz, abychom začali nový život.
Ale kam bysme šli?
Já žiju tady, tati!
Do Kanady.
Dostal jsem nabídku práce ve Winnipegu.
Všechna zvířata převezeme lodí do Ameriky.
Mám i jízdenky pro celou rodinu.
Takže dohodnuto.
Poplujeme jako Kolumbus.
Ale Kolumbus plul do Indie.
Prodat ZOO dá spoustu práce.
Anandi a já jsme měli tedy...
dost času zlomit si navzájem srdce.
Samozřejmě jsem jí slíbil, že se vrátím.
Je to zvláštní,
pamatuju si všechno z našeho posledního dne.
Ale nepamatuju si říkat "Nashledanou".
Pí?
Podává se večeře.
Piscine,
máš celý život před sebou.
Děláme to pro tebe a pro Raviho.
Pojď dolů a najez se.
Vegetariánské jídlo, prosím.
Můj syn a já jsme vegetariáni.
Máte něco...ne ne ne!
Omastek ne.
Nechcete omastek?
Ne, chci něco vegetariánského.
Bez problému.
Ptala se, jestli máte něco vegetariánského.
Ta kráva, které patřily ty játra, byla vegetariánka.
To prase, ze kterého jsou ty klobásy, bylo vegetarián.
Velice vtipné.
Ale má žena játra nejí.
Žádný problém.
Pak může sníst tu klobásu, rýži a omastek.
Nebo si můžete vařit sami.
Jak si dovolujete s mou ženou takto mluvit?
Tady je vaše rýže.
Já vařím pro námořníky,
ne pro žrouty kari.
Co jste to řekl?
Pusťte mě!
Kdo si myslíte, že jste? Jste jenom sluha!
Já krmím lidi! Vy krmíte opice!
Haló?
Já jsem šťastný buddhista.
Takže jím rýži i s omastkem.
Ujišťuji vás, omastek není maso.
Je dobrý, zkusili jste ho?
Neboj.
Až zastavíme v Manile, budeme mít spoustu zásob.
Proč chceš uspat Bublinku?
Nebude dělat problémy.
Stres z takového cestování zvířatům neprospívá.
Mají mořskou nemoc.
Nechceme přece uklízet...
po orangutanovi s mořskou nemocí.
Nebo ano?
Můj otec byl obchodník.
Nikdy se o zvířata osobně nestaral.
Uvědomil jsem si, že život v Indii byl pro něj horší než pro mě.
A dál?
Zapomněl jsem na něco?
Představil jste dějiště.
Máme tady indického chlapce pojmenovaného po bazénu ve Francii,
a máme tu japonskou loď plnou zvířat, plující do Kanady.
Ano!
A teď toho kluka pošleme doprostřed Pacifiku...
A mě přimějete věřit v Boha.
Ano, k tomu se dostaneme.
Čtvrtý den po odplutí z Manily jsme byli nad Mariánským příkopem,
nejhlubším místem na Zemi.
Naše loď, Tsimtsum,
si razila cestu vodami, lhostejná ke svému okolí.
Pohybovala se pomalu, ale sebevědomě jako kontinent.
Ravi!
Slyšíš to, Ravi?
Bouřka, pojď se dívat.
Zbláznil ses?
Trefí tě blesk.
Ne, nejdřív zasáhne můstek.
Neprovokuj bouřku, Pí.
Boží bouřka!
Mami!
Tati!
Ravi!
Rychle ven! Rychle ven!
Prosím, zachraňte mou rodinu!
Nepanikař, ano? Zůstaň tady!
- Musíte jim pomoct! - Obleč si to!
Musíte jim pomoct!
Moje rodina je ještě dole!
Musíme jít!
Kdo pustil všechna ta zvířata?
Musíme jít hned!
Zebra! Zebra!
Tady! Tady!
Richard Parker?
Ne! Ne!
Jdi pryč! Jdi pryč!
Mami!
Tati!
Ravi!
Je mi to líto.
Promiňte mi!
Vypadá to, že tvoje prášky ještě neodezněly.
Bublinko!
Vítej na arše Pí Patéla.
Kde máš svého kluka, Bublinko?
Neboj se. Je s mým tátou a mámou.
Brzy tady budou.
Haló!
Je tu někdo?
Ne!
Přestaňte!
Ne!
Promiň, Bublinko,
nemám léky na mořskou nemoc.
Zásoby!
Ano!
Ne! Ne!
Tak pojď! Tak pojď!
Jmenuji se Pí Patél.
Ztroskotal jsem.
Jsem sám na záchranném člunu,
spolu s tygrem.
Prosím, pošlete pomoc.
Bože,
odevzdávám se ti.
Jsem tvůj vazal.
Cokoli se má stát, chci to vědět.
Ukaž mi to.
Tady žádné čáry nejsou.
Váš boj o přežití začíná.
Stanovte si striktní rozvrh pro jídlo, hlídku a odpočinek.
Nepijte moč ani mořskou vodu.
Nějak se zaměstnejte, ale vyhněte se přílišné námaze.
Mysl lze zaměstnat karetními hrami,
tichou poštou nebo slovním fotbalem.
Také společný zpěv vám jistě zvedne náladu.
Doporučujeme i vyprávění příběhů.
A především: neztrácejte naději.
Jen máloco zlomí ducha rychleji než mořská nemoc.
Vlny nejvíc pocítíte, když je člun bokem k proudu.
Použijte plovoucí kotvu, aby se člun stočil po větru.
Její správné používání zlepší ovladatelnost člunu
a omezí mořskou nemoc.
Pokud sdílíte člun s nebezpečnými masožravci,
doporučujeme vytýčit si vlastní teitorium.
Zkuste tuto metodu: Krok 1:
Vyberte si den, kdy jsou vlny malé, ale pravidelné.
Krok 2: stočte člun čelem k vlnám,
ať je co nejstabilnější, a pískejte slabě na píšťalku.
Krok 3: otočte člun bokem k vlnám,
a pískejte co nejhlasitěji.
Když to budete často opakovat, zvíře si spojí zvuk píšťalky
s nepříjemnou mořskou nemocí.
Podobné metody používají cirkusoví krotitelé,
i když ti obvykle nepracují na moři.
Spusťte fanfáry!
Spusťte bubny!
Budete uchváceni!
Pro vaše potěšení a poučení.
Show, na kterou čekáte celý život,
brzy začne!
Jste připraveni na zázrak?
Výborně! Tak tady máte
úžasného tygra bengálského!
Ahoj, Richarde Parkere.
Promiň mi to houpání.
Moje! Rozumíš?
Tvoje! Moje!
Rozumíš?
Krok 4: vypusťte kroky 1, 2 a 3.
Tady, Richarde Parkere.
Přinesl jsem ti vodu.
V ZOO dostává tygr 5 kg masa každý den.
Richard Paker brzo dostane hlad.
Tygři jsou dobří plavci,
<a když bude hladový, tak se obávám,
že ta trocha vody mě neochrání.
Musím najít způsob, jak ho krmit.
Já můžu jíst sušenky, ale Bůh udělal tygry masožravé.
Takže se musím naučit chytat ryby.
Když to nedokážu,
tak jeho poslední jídlo bude hubený vegetariánský kluk.
Trpělivost.
Co to dělám?
Počkej, přemýšlím!
22 krabic sušenek.
93 plechovek vody.
Promiň mi to.
Promiň.
Děkuji ti, Višnu!
Děkuji ti, že ses převtělil do ryby a zachránil nám život!
Děkuji!
Samozřejmě jsem si vzal sušenky a vodu na vor,
aby byly v bezpečí.
Jsem idiot.
Hlad změní všechno, co jste kdy o sobě věděli.
Ta je tvoje!
Nemůžu riskovat život pokaždé, když jdu pro zásoby.
Musíme si to ujasnit.
Pokud máme spolu žít, musíme se naučit komunikovat.
Richarda Parkera nelze ochočit,
ale s pomocí boží možná půjde vycvičit.
Ne!
Dobře.
Běž, Richarde Parkere, běž.
Jdi do domečku, nechám tě být.
Budu to respektovat, slibuju.
Jdi, do toho.
Ano!
Kdo by si pomyslel, že troška stínu mi přinese takové potěšení.
Že hromádka nářadí, kbelík, nůž, tužka...
se stanou mým největším pokladem.
A že přítomnost Richarda Parkera mi přinese mír.
V těchto časech si uvědomuju,
že má stejně malé zkušenosti s reálným světem jako já.
Oba jsme vyrostli v ZOO a měli stejného pána.
A teď jsme sirotci.
A oba spolu čelíme novému, a konečnému pánovi.
Bez Richarda Parkera už bych byl mrtvý.
Strach z něj mě udržuje ve střehu.
Starání se o jeho potřeby dává mému životu smysl.
Delfíni.
Hej, Richarde Parkere!
Hej!
A především: neztrácejte naději.
3-6-6-0-8-3-0-1-3-6...
Na co koukáš?
Mluv se mnou.
Řekni mi, co vidíš.
Už se můžu upínat jen ke slovům.
Vše je pomíchané a roztříštěné.
Už nerozeznám denní sny ani noční sny od reality.
Bouřka, Richarde Parkere!
Tvůj syn tě potřebuje, Bože!
Touží po tvých slovech,
Milosrdný, slitovný...
Pojď!
Richarde Parkere! Pojď, to musíš vidět!
Je to nádhera!
Neschovávej se! Přichází k nám!
Je to zjevení!
Pojď, Richarde Parkere!
Proč ho děsíš?
Ztratil jsem rodinu,
ztratil jsem všechno.
Vzdávám se! Co víc ještě chceš?
Promiň, Richarde Parkere.
Umíráme, Richarde Parkere.
Promiň mi...
Mami.
Tati, Ravi.
Jsem rád, že vás brzy uvidím.
Cítíš ten déšť?
Děkuji, Bože, že jsi mi dal život.
Teď jsem připraven.
Richarde Parkere.
S dovolením.
Slezte ze mě!
To je moje postel!
Lidský zub.
Chápete? Ten ostrov byl masožravý!
Masožravý? Jako masožravá rostlina?
Ano, celý ostrov.
Rostliny, voda v tůňkách. Samotná půda.
Během dne byla v tůňkách sladká voda.
Ale v noci nějaký chemický proces změnil vodu v kyselinu.
Kyselinu, která rozleptala ryby.
Která surikaty vyhnala na stromy,
a Richarda Parkera zpět do člunu.
Kde se vzal ten zub?
Kdysi nějaký chudák jako já
ztroskotal na tom ostrově.
A jako já si myslel, že by tam mohl zůstat věčně.
Ale vše, co mu ostrov ve dne dal, mu v noci zase vzal.
Kolik tam strávil hodin jen ve společnosti surikat?
Jak velké samotě čelil?
Vím jen, že nakonec zemřel,
a ostrov ho strávil.
Zanechal po sobě jen zuby.
Viděl jsem, jak skončím, když tam zůstanu.
Sám a zapomenutý.
Musel jsem se pokusit o návrat, i kdybych měl při tom zemřít.
Příští den jsem připravoval člun.
Doplnil jsem zásoby sladké vody,
a přejedl se mořských řas.
A nachystal jsem zásobu surikat
pro Richarda Parkera.
Samozřejmě jsem nemohl odjet bez něj.
To by ho zabilo.
Tak jsem čekal, až se vrátí.
Věděl jsem, že se neopozdí.
Richarde Parkere!
Od té doby už ten plovoucí ostrov nikdo neviděl.
O těch stromech se nedočtete v žádných knihách.
A přesto, kdybych tyto břehy nenašel,
zemřel bych.
Kdybych neobjevil ten zub,
ztratil bych se navždy.
I když mě Bůh zdánlivě opustil,
díval se.
I když byl zdánlivě lhostejný k mému utrpení,
díval se.
A když už jsem se vzdal naděje na záchranu,
daroval mi odpočinek.
A dal mi znamení, abych pokračoval v cestě.
Když jsme dosáhli mexického pobřeží,
měl jsem strach pustit se člunu.
Síla mě opustila, byl jsem tak slabý.
Bál jsem se, že se utopím v tom půlmetru vody,
který mě dělil od spásy.
Probojoval jsem se na břeh, a upadl do písku.
Byl teplý a měkký.
Jako kdybych přitiskl obličej na boží tvář,
a někde se usmívaly dvě oči, že mě tam mají.
Byl jsem tak vyčerpaný, že jsem se nemohl hýbat.
Takže Richard Parker šel napřed.
Protáhl si nohy a vydal se po břehu.
Na okraji džungle se zastavil.
Byl jsem si jist, že se po mně ohlédne.
Složí uši dozadu. Zavrčí.
Že náš vztah nějakým způsobem završí.
Ale on jenom koukal směrem do džungle.
A pak Richard Parker, můj divoký společník,
který mě udržoval při životě,
zmizel navždy z mého života.
<Po pár hodinách mě našel příslušník mého vlastního druhu.
Přivedl skupinu lidí a ti mě odnesli.
Plakal jsem jako dítě,
nejen proto, že jsem přežil,
ale i proto, že mě Richard Parker opustil...
tak lhostejně a neslavnostně.
Zlomilo mi to srdce.
Víte, otec měl pravdu.
Richard Parker nebyl můj kamarád.
Po tom všem, co jsme prožili, se ani neohlédl.
Ale já jsem přesvědčen, že v jeho očích
bylo něco víc, než jen můj vlastní odraz.
Vím to! Cítil jsem to!
I když to nemůžu dokázat.
Opustil jsem tolik věcí, rodinu, ZOO, Indii, Anandi...
Nakonec je celý život jen série loučení,
ale vždycky nejvíc zabolí,
když ani neřeknete "Nashledanou".
Nikdy jsem otci nepoděkoval za to, co mě naučil,
za to, že bez jeho lekcí
bych nepřežil.
Vím, že Richard Parker je tygr, ale...
přeju si, abych mu byl řekl: "Je po všem, přežili jsme.
Díky, žes mi zachránil život. Mám tě rád, Richarde Parkere."
Vždycky budeš se mnou.
Ale já nemůžu být s tebou.
Nevím, co říct.
Je těžké tomu uvěřit, že?
Musím toho hodně vstřebat,
a přijít na to, co to všechno znamená.
Co se stalo, stalo se. Proč by to mělo něco znamenat?
Něco z toho je dost neuvěřitelné.
Takže co jsem dělal po záchraně?
Japonská lodní společnost poslala do nemocnice, kde jsem se zotavoval,
dva muže, aby si se mnou promluvili.
Pořád mám kopii té zprávy.
Probíhalo řízení o pojistném nároku.
Chtěli zjistit, proč se loď potopila.
Taky mi nevěřili.
Tisíce surikat
na masožravém ostrově, který nikdo nikdy neviděl.
Ano, už jsem vám to říkal.
Banány neplavou.
Proč mluvíš o banánech?
Řekl jste, že ten orangutan připlaval na trsu banánů,
ale banány neplavou.
Jseš si jist?
Ovšemže plavou, zkuste si to.
Nejsme tu proto, abychom si povídali o banánech a surikatách.
Podívejte, dlouho jsem vyprávěl a jsem unavený.
Jsme tady, protože se japonská loď potopila v Pacifiku
Na to nikdy nezapomenu!
Ztratil jsem celou rodinu.
Dej mu napít.
Nechceme na vás tlačit.
Máte naši nejhlubší soustrast.
Ale urazili jsme dlouhou cestu,
a pořád nechápeme, proč se ta loď potopila.
Ale já to nevím!
Spal jsem, něco mě probudilo.
Mohla to být exploze, nevím.
A pak se loď potopila.
Co ode mě ještě chcete?
Příběh, se kterým nebudeme vypadat jako idioti.
Pro naši zprávu potřebujeme obyčejnější příběh,
který naši nadřízení pochopí.
Příběh, který je uvěřitelný.
Příběh bez věcí, co jste nikdy neviděli.
Správně.
Bez překvapení, bez zvířat, bez ostrovů.
Ano. Pravdu.
Takže co jste udělal?
Pověděl jim jiný příběh.
Přežili jsme čtyři.
Kuchař a námořník byli už ve člunu.
Kuchař mi hodil záchranný kruh a vytáhl mě nahoru,
a moje matka se držela nákladu banánů a doplavala k nám.
Ten kuchař byl nechutný chlap.
Snědl krysu.
Měli jsme zásoby na celé týdny,
ale on si chytil krysu,
usušil ji na slunci a snědl.
Byl to hulvát.
Ale byl vynalézavý.
Byl to jeho nápad postavit vor a chytat ryby.
Bez něj bychom umřeli už v prvních dnech.
Námořník byl ten buddhista, který nám přinesl rýži a omastek.
Nerozuměli jsme mu ani slovo, jenom to, že trpěl.
Při pádu si zlomil nohu.
Snažili jsme se mu pomoci, ale dostala se mu do nohy infekce.
Kuchař řekl, že musíme něco udělat. Ale on...umřel.
Kuchař řekl, že to udělá sám, já s matkou jsme toho muže museli držet.
Já mu věřil, bylo potřeba to udělat.
Já jen opakoval "Promiň, promiň".
On se na mě díval, jeho oči byly...
Nikdy jsem nepochopil, proč ten muž musel trpět.
Pořád ho slyším,
šťastný buddhista s rýží a omastkem.
Samozřejmě jsme ho nezachránili. Umřel.
Následující ráno poté, co kuchař ulovil první velkou rybu,
mi pořád nedošlo, co měl za lubem.
Ale matce ano a moc se naštvala.
"Nefňukejte!" řval na nás.
"Potřebujeme jídlo, o to šlo!"
"O co že šlo?" ptá se matka.
"Ty jsi ho nechal umřít jen proto, abys získal návnadu, ty zrůdo?"
Rozzuřil se a zvedl pěsti,
a matka ho tvrdě udeřila do obličeje.
Byl jsem v šoku.
Myslel jsem, že ji na místě zabije.
Ale neudělal to.
Kuchař nezůstal jen u výroby návnad.
Ten námořník..
skončil na stejném místě jako ta krysa.
Kuchař byl vynalézavý.
A o týden později, zase...
kvůli mně.
Protože jsem nechytil tu hloupou želvu.
Vyklouzla mi z ruky a uplavala.
Kuchař přišel a udeřil mě do zubů,
až jsem viděl hvězdičky,
Myslel jsem, že mě udeří znova, ale matka do něj začala mlátit,
a řvala "Zrůdo, zrůdo!".
Křikla, ať jdu na vor.
Myslel jsem, že půjde se mnou. Nikdy by mě nenapadlo...
Nevím, proč jsem ji nenechal jít první.
Myslím na to každý den.
Na voru jsem se ohlédl, a v tu chvíli vytáhll nůž.
Nemohl jsem nic dělat.
Nemohl jsem odvrátit pohled.
Shodil její tělo přes palubu,
a pak připluli žraloci,
a viděl jsem, jak...
viděl jsem...
Příští den jsem ho zabil.
Ani se nebránil, věděl, že zašel moc daleko.
Dokonce i na jeho poměry.
Nechal na lavičce nůž a já mu udělal totéž, co on námořníkovi.
Byl to zlý muž, ale stejně...
Vypustil na svět zlo, co jsem měl v sobě ukryté.
Musím s tím teď žít.
Byl jsem v člunu sám,
plul jsem napříč Pacifikem,
a přežil jsem.
Po tomhle už se na nic neptali.
Vyšetřovatelům se ten příběh dvakrát nelíbil.
Poděkovali mi, popřáli hodně štěstí,
a odešli.
Takže v těch příbězích,
zebra i námořník
si zlomili nohu.
A hyena zabila zebru a orangutana.
Takže,
hyena je kuchař.
Námořník je zebra.
Vaše matka je orangutan.
A...
vy jste...
tygr.
Mohu se vás na něco zeptat?
Jistě.
Řekl jsem vám dva příběhy o tom, co se stalo.
Ani jeden nevysvětluje, proč se loď pochopila.
A nikdo nemůže dokázat, který je a není pravdivý.
V obou příbězích
se loď potopí, má rodina umře a já zažiju utrpení.
Ano.
Takže kterému příběhu dáváte přednost?
Tomu s tygrem.
To je lepší příběh.
Děkuju.
A tak je to i s Bohem.
Mámádží měl pravdu.
Je to úžasný příběh.
Chcete, abych ho převedl do knihy?
Ovšem.
Kvůli tomu vás sem přece Mámádží poslal.
Moje žena je tu.
Zůstanete na večeři? Je skvělá kuchařka.
Nevěděl jsem, že máte ženu.
A kočku a dvě děti.
Takže váš příběh má šťastný konec.
To je na vás.
Ten příběh teď patří vám.
"Příběh pana Patéla je ohromující.
Jeho odvaha a vytrvalost nemá v námořní historii obdoby.
Jen málo námořníků přežilo na moři tak dlouho.
A žádný ve společnosti
dospělého tygra bengálského.
Ahoj, tati!
Máme hosta, představím vás.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Adika.
Ravi.
přeložil Dadel www.titulkari.com